Kamppatrulje, giv ild!
Dette er jeres befalingsmand.
Artilleriangreb. Grav jer ned!
Hvad læser du?
Jeg søger svaret på Christines spørgsmål: "Hvis Jorden er rund -
- hvorfor er en tilfrossen dam så flad?"
Det er et godt spørgsmål.
Ontariosøen hvælver mere end tre grader fra øst- til vestbredden...
- Så frossent vand er ikke fladt. - Intet er, hvad det ser ud til.
- Lagde du vinduesbillederne sammen? - Jeg lagde dubletterne i min bakke.
For pokker!
Hvad er der?
Ingenting.
Far!
Det hele er råddent. Det er som tobak.
- Skal jeg bore mere? - Nej.
- Hvad laver du? - Skriver til Johnny. Bare et brev.
- Hvordan gik det? - Jo dybere, des mere byzantinsk.
- Jeg restaurerer en forfalskning. - Utroligt at du bare fortsætter.
Jeg kan restaurere en forfalskning eller lade den synke i havet.
- Hvad har du skrevet? - "Far arbejder stadig hårdt...
...med vinduerne i Sankt Nikolaus, vores smukke 1500-tals kirke."
"Jeg kan ikke se forskel på hans restaurerede vinduer og originalen."
"Jeg håber, Ellis er flinkere i år." Hans holdkaptajn eller sådan noget.
"Jeg vedlægger penge til gymnastiksko."
"Spørg oldfruen, hvilke der er bedst." Bare et kedeligt brev mere.
Sikke koldt her er!
Jeg fik noget i øjet.
- Skal jeg skrive noget til sidst? - Nej, send selv et kort.
Der er så koldt herinde. Tjenerne kommer ikke.
Jeg må tage fri et stykke tid.
- Hvad vil du have? - Det samme som i aftes.
Kylling supresso, grillet scampi, hvidvin og to gange grøn salat.
- Mødte du biskoppen i morges? - Det må De meget undskylde.
- Hvad er der? - Hun fik noget i øjet.
Jeg går hen og hjælper dem.
Jeg kan måske vise Dem, hvor det er.
- De synes vel ikke, vi er uhøflige? - Nej, hvorfor det?
Vi stirrede jo på Dem. Men folk fra landet kigger altid så meget.
- Jeg er meget ked af det. - Det tænkte jeg slet ikke på.
- Hvilket øje er det? - Det venstre.
Lad mig hjælpe dig. Jeg kan da prøve.
Du stak næsten Jocelyns øje ud, sidste gang du forsøgte.
- Jeg kan måske hjælpe Dem? - Det er vældig sødt af Dem.
Min søster er blind, forstår De.
Jeg forstår.
- Nu fik jeg det vist ud. - Tusind tak.
De minder mig om min datter. Hendes hår er bare mørkere.
Her er lommetørklædet.
De er trist. De føler Dem så trist, men det behøver De ikke at være.
- Min søster er synsk. - Jeg har set hende, og hun...
...vil fortælle, at hun er lykkelig. Jeg har set Deres lille pige -
- sidde mellem Dem og Deres mand, og hun lo!
Hun er sammen med Dem, min ven. Og hun ler.
Undskyld, hvis vi stirrede.
Hun har en blank, lille regnfrakke på.
- Christine! - Men hun ler og er lykkelig.
De ligner hende meget. Panden og øjnene...
Har De det bedre? Skal jeg hente Deres mand?
Jeg har det fint. Hvis jeg bare kan være lidt alene.
Så De hende virkelig?
Hun var der!
Jeg følte, at du havde ret.
Jeg lod dem varme din mad. Den rigtige cement er nummer tre.
Jeg må op at stå.
- Der er kun børn derude. - Dette var det nærmeste hospital.
- Jeg har talt med lægen... - Christine er stadig hos os.
- Christine er død, Laura. - Jeg ved det, men...
De to damer på restauranten, der stirrede på os... de sagde det.
De kunne se, at Christine sad mellem os.
To mennesker, vi ikke engang kender!
Den ene er blind... og hun kan se. Hun er synsk.
Hun beskrev Christines røde plasticregnfrakke for mig!
Jeg har det mægtig fint. Jeg har ikke haft det så godt i flere måneder.
Jeg behøver ikke piller, jeg bliver ikke vanvittig. Jeg har det fint.
- Hvornår må du tage herfra? - Når jeg vil. Jeg besvimede bare.
John, du må tro på mig. Jeg har det helt fint.
At se er at tro, så jeg tror dig.
Tag dine sko på.
Hvad sagde han? Mord?
Jeg troede, det var her, at du... Var du ikke her med?
- Jeg vil blive her ved kirken. - Den er lukket.
- Hvorfor netop den? - Jeg ville bare... bede en bøn.
Laura!
- Jeg kan ikke lide den her kirke. - Det kan jeg.
Har du småpenge?
- Jeg vil tænde et lys for hende. - Hvad koster lysene?
- 50. - Jeg har ingen 50-lire.
Jeg vil måske tænde seks lys.
Tak, skat.
Din hykler!
Biskoppen! Jeg er halvanden time forsinket.
Goddag, John.
- Undskyld, det er helt min skyld. - En kvinde at dele dine synder med.
- Laura, du ser meget bedre ud. - Du må virkelig meget undskylde.
- Du har gjort store fremskridt. - Se mosaikken.
- Den skal brændes om. - Jeg har lidt travlt.
- Hvornår kommer De og bor hos mig? - På torsdag. Passer det?
Jeg har taget nogle prøver herfra. Vi har en masse problemer med det.
Kirkerne tilhører Gud, men Han lader ikke til at bekymre sig om dem.
Mener Han, andre ting er vigtigere?
Vi er holdt op med at lytte.
Er du kristen, Laura?
Det ved jeg ikke. Jeg er venlig over for dyr og børn.
Sankt Nikolaus er de lærde og børnenes skytshelgen.
Interessant kombination, ikke?
Vi må tale sammen, John. På torsdag har jeg jeres værelse klar.
Så har jeg prøver af den ny cement. Luften her nedbryder bindemidlerne.
Jeg glæder mig til at høre om det... på torsdag.
Han giver vist ikke en døjt for kirken, hvad?
- Hvorfor spørge, om jeg var kristen? - Du kyssede hans ring. Hvorfor?
- Din biskop gør mig forlegen. - Han får Gud til at føle sig fejlfri.
Forsigtig! Du må ikke slå noget i stykker.
I morgen vil jeg gøre lidt nytte. Det må være slut med dagdriveriet.
Hvad sagde du?
Er vi ikke nødt til at bestille bord det der sted i aften?
- Hvilket sted? - Der, hvor du sagde, vi skal spise.
Det behøver vi ikke.
Hvor er min Neutralgine?
Du ler sikkert, når du læser det her.
Hvad laver du?
Jeg kan ikke høre, hvad du siger. Jeg kan stadig intet høre.
- Hvad laver du? - Jeg går i bad.
Nu hørte du mig!
Dellerne er ved at komme igen på siderne af dig.
85 kg... det samme som 190 pounds.
- Har du det godt? - Ja, jeg har det godt.
Kom ind!
Jeg kommer tilbage.
- Utroligt, at jeg ikke slog mig i dag. - En bevidstløs krop...
...reagerer hurtigere, end hjernen nogensinde gør.
Måske.
Du har tandpasta over hele munden.
Så spis det væk!
Jeg kan ikke få det væk.
- Signore, De spiser vel her i aften? - Nej, vi spiser ude i aften.
- Kom! Jeg tror, jeg har fundet vejen. - Vi er allerede gået over denne bro.
Jeg har aldrig haft noget imod at fare vild i Venedig.
Nu tager vi anden vej til venstre og så første til venstre.
En mørk, lille gyde.
- Ja, her er det. - Nej!
Nej, det er ikke.
Rotter! Jeg løber min vej.
Jeg kan genkende dette sted.
Her er det. Ponte Giretto!
- Hvad var det, John? - Jeg har fundet den rigtige verden.
- Hvad i alverden var det? - En kanalrotte.
Vi var jo lige rundt om hjørnet før. Nu ved jeg, hvor vi er.
Godt! Sådan.
Goddag!
Hvor uventet at møde Dem. Det er mrs. Baxter.
- Det ved jeg. - Min mand restaurerer kirken.
Ja, jeg mindes hendes hår. Let og blødt som silke.
Hun kastede det tilbage, når hun lo. Døde hun pludseligt?
- Du har ingen ret til at... - Jeg vil gerne tale om det.
Jeg skal bare hente frakken. Jeg er tilbage om lidt.
Søndag eftermiddag. Vi havde netop spist frokost.
Jeg røg tidligere, men nu har jeg ikke rørt en eneste cigaret.
John rejste sig pludseligt og løb ned til dammen.
Som om han vidste, at der ville ske noget.
- Men det var for sent. Underligt. - Selvfølgelig! Han har gaven.
Barnet forsøgte at tale til ham. Han har gaven.
Selv om han ikke ved det. Selv om han kæmper imod det.
Det er en forbandelse lige såvel som en gave.
Kan De... komme i kontakt med mennesker?
- Vi bliver ofte spurgt om det. - Folk vil ikke have hokuspokus...
...med ektoplasma og holde i hænder. Clairvoyance er en gave fra Herren.
Det er skammeligt at kalde på Hans skabninger for underholdningens skyld.
Det ville ikke være for at blive underholdt.
Vil De komme til te? Når Deres mand er færdig. Bare et kort besøg.
- Ja, gerne. Er det i orden? - Jeg lover ikke noget.
- Latterligt! - De vil bare gerne træffe dig.
Nej, tak. Ikke noget hokuspokus med to gamle, neurotiske koner.
Jeg har forsøgt at glemme det skete og at komme af med denne tomhed.
Nu ved jeg, hvordan det kan ske. De kan heller ikke lide hokuspokus.
De vil bare hjælpe. Hun vil prøve at nå hende...
- Nu er det nok. Hør på mig. - Børn må lege, hvor de vil, sagde du.
- Du lod hende gå ned til dammen. - Tak for påmindelsen.
Du ville give dit liv til gengæld for hendes, men det kan du ikke.
John, hun prøver at komme i kontakt med os.
- Måske for at tilgive. - Gå nu hen til dine skøre damer.
- Værsgo, drik det her. Whisky. - Tak, men det behøves ikke.
De kan behøve det. Jeg er tilbage om lidt.
Værsgo.
- Hvor er De? - Jeg? Jeg er her...
Jaså, børnene. Hvem ser De på?
En dreng med opsmøgede skjorteærmer. Det er svært at sige alderen.
Anthony. Og så er der Charles i sin uniform. Og de tre piger.
- Og så er der Angus. - Og denne lille buste?
- Den er henrivende. - Ja. Han var en mild dreng.
- De har ikke rørt Deres drink. - Nej, jeg ved det.
Var det Angus?
Jeg kiggede på billederne af Deres familie. De er vidunderlige.
Det er smerteligt at miste sådan en. Men jeg fik to til.
Det kan De også få.
Ingen kan erstatte den, der er væk.
Hold nu op.
Bare rolig... rolig.
Sidder De med benene over kors?
Ja.
Sluk lampen.
Ja!
- Hvad laver De? - Jeg er englænder.
John!
- Englænder. - Hvad laver De?
Hvad sagde hun? Hvad sagde hun?!
- Jeg blev urolig for dig. - Jeg sagde jo, det var i orden.
Jeg vandrede omkring...
- Hvor meget har du drukket? - Bekymret for mig?
- Du skal vel ikke kaste op? - Fanden tage dem!
- Jeg skal ikke kaste op. - Heather, den blinde, hun er synsk.
Du ville forstå det, hvis du... I dag, da jeg var der...
...gik hun ind i en utrolig trance. - Koncentrer dig.
Hun sagde, at dit liv er i fare her i Venedig. Hun sagde det flere gange.
Nu skal jeg kaste op.
Du skal nok ikke gå derud et stykke tid.
Jeg har ikke kastet op i ti år.
Jeg synes, vi skal forlade Venedig. Det var en advarsel.
Christine prøvede at advare os. Hvordan kan jeg... Vi må rejse, John.
- Det var Christine, vores datter. - Min datter er død, Laura.
Hun kommer ikke med beskeder fra den skide grav!
Christine er død! Død, død, død!
- Du tror, jeg er syg, ikke? - Jo.
- Så burde jeg opsøge dr. Jamieson. - Ja.
Jeg vil måske gøre det. Jeg forlod nok England for tidligt.
Kvinderne påvirkede mig måske.
Jeg burde måske ikke træffe dem igen. Det er det, du vil have, ikke?
- Jeg skulle måske tage pillerne igen. - På skrivebordet...
Du kan tage fri i nogle uger, ikke?
- Kan du? - Ja.
Tror du virkelig, at du kunne, John?
Godt, Laura.
- Hvem pokker er det? - Omstillingen?
Hvor kommer denne samtale fra?
- Hvor i England? - Hallo? Er det mr. Baxter?
Det er Anthony Babbage, rektor for Porton-skolen. Netop.
Undskyld, jeg ringer så sent om natten. Hvad er klokken hos Dem?
Vi fik nummeret af Deres folk i London.
Der er nemlig sket et lille uheld. Deres søn Johnny.
Han får den bedste pleje, men oldfruen syntes...
Det er Mandy Babbage. Stakkels, lille Johnny...
Der var et uheld under en brandøvelse. Intet alvorligt, men vi ville...
Godt...
- Sig, at jeg tager næste fly hjem. - Hvabehar?
Min kone kommer i morgen tidlig. Meget venligt af Dem, mrs. Babbage.
Godnat... godmorgen.
Det var det her, de mente med at forlade Venedig. De havde ret.
Vil De ringe op til Alitalia, tak? Så lufthavnen... Hvornår åbner de?
Hun var sikker på, at han bliver rask igen.
Det er et charterfly, og vi fik den sidste plads.
- Han finder ud af, hvor de går fra. - Glem ikke at spørge biskoppen om...
...at vi ville blive lidt i England. - Tre uger?
Jeg må væk fra alt det her. Kan du ikke tage med mig nu?
Nej. Ring til mig i aften. Jeg kan nok rejse i weekenden.
Båden sejler om ti minutter, fra Riva Schiavoni.
De kommer vel tilbage, mr. Baxter? Vi skal lukke.
Jeg henter alle ting her til morgen.
Godmorgen. John Baxter.
Giv Johnny et knus fra mig.
Denne kirke betyder meget for mig. I har alle arbejdet hårdt.
- Er det mosaikkerne? - Ja, de kom i morges.
Er der noget i vejen?
Vor søn har været ude for en ulykke, så Laura fløj til London i morges.
- Jeg vil bede for jer. - Han klarer sig.
Laura har haft det vanskeligt, siden Christine...
Du burde være taget med hende.
- Må jeg se mosaikkerne? - Ja, værsgo.
- De er fantastiske. - Firmaet har arbejdet for...
...min familie i over 200 år. - Vil de passe til dem her?
Må jeg sammenligne dem?
Hejs mig ned.
Det er nok.
- Vil du sætte dig lidt ned? - Nej, jeg går en lille tur.
- Må jeg gøre dig selskab? - Ja.
Min far faldt ned og blev dræbt.
Utroligt!
Min kone blev advaret om, at jeg var i fare.
Advaret?
Det var, som en...
...slags profeti.
Jeg vil helst ikke tro på profetier.
Det gør jeg, men jeg ville helst ikke.
- Hvad sker der her? - Vi har fundet et lig.
Jeg håber ikke, det er et nyt mord.
Du bør gå.
Undskyld, men klokken er over 12.
Biskoppens chauffør kommer og henter mine ting.
Laura!
Hvor er direktøren?
- Signor Alexander, har mrs... - Jeg tænkte... sidst på sæsonen...
- Jeg har ferie. - Er mrs Baxter kommet tilbage?
- Er min kone kommet tilbage? - Hun rejste jo i morges.
Jeg så hende på kanalen. Har hun været her?
- Kom hun for sent til flyet? - Nej. Jeg spurgte bare...
...om hun var kommet her tilbage? - Nej, signor. Vi har lukket.
Kom min bagage af sted? Og De har ikke set min kone?
Sid ned, mr. Baxter.
Dette er Deres kone... og det her er tegningerne. Hvordan er de?
Man kan nok genkende dem.
Årene får kvinder til at se mere ens ud, ikke?
Mænd forfalder og bliver forskellige. Kvinder synes at nærme sig hinanden.
Det har jeg ikke tænkt på.
Polititegnerens opgave er at få de levende til at se døde ud.
- Bor De ikke stadig på Europa? - Nej. De har lukket for vinteren nu.
- Fortæl, hvad der skete. Helt forfra. - Min kone mødte disse to kvinder...
...for nogle dage siden. Den ene af dem, der er blind -
- påstod at have set Christine, vores døde datter. Hun sagde...
...at Christine var lykkelig. Min kone brød sammen -
- og da hun kom til sig selv, var hun glad og havde accepteret døden.
- Hun var igen sit gamle jeg. - Skændtes De?
Nej. Jo...
Jeg prøvede bare at beskytte hende, men det hjalp ikke.
Hun opsøgte i al fald kvinderne, og da hun kom tilbage i går...
...ringede de fra vores søns skole. Han havde været ude for en ulykke.
Min kone sagde, hun var blevet advaret, så jeg satte hende -
- på det første fly til England i morges. Jeg så hende tage af sted.
Jeg satte hende på båden. Hun sejlede halv ni.
- Har De ringet til lufthavnen? - Ja. Maskinen var fuld.
Fortsæt.
Så så jeg hende. Mellem 10.30 og 11.00... på en båd.
Hun er her i Venedig sammen med de to kvinder.
Hvad betyder dette, mr. Baxter? Jeg forstår det ikke.
Hvis hun er i Venedig, kontakter hun Dem naturligvis.
Hvis hun kan...
Hvad er det, De er bange for?
En morder, der er på fri fod.
Min kone er ikke rask.
Ja, ja... naturligvis.
Der må være noget mere.
Nej, der er ikke mere. Min kone fik noget af de kvinder...
...som hverken læger eller jeg kan give hende. Noget, hun behøvede...
...så hun fulgte med dem. Jeg ved ikke hvorhen. Jeg var udenfor -
- og de var inde på pensionatet, hvor de boede. Jeg ledte efter dem i dag -
- men pensionatet var forsvundet.
Nu er hun altså sammen med dem?
Hvorfor bebrejde Dem selv for, at De er urolig? Tak, fordi De kom.
Jeg er på Palazzo Vendori.
Jeg må bede om Deres hjælp. Prøv at finde pensionatet, mr. Baxter.
Så føler jeg, at De samarbejder med os... rigtigt.
- Jeg ved ikke, hvor jeg skal begynde. - Begynd der, hvor De så dem sidst.
Held og lykke.
- Hvor, sagde De? - San Nicolo del Mendicolo.
Hallo? Er her nogen?
Goddag, signora. Taler De engelsk?
To gamle damer, to søstre. Den ene af dem er...
Goddag, signora. Taler De engelsk? To gamle damer...
Kom med mig.
- Hvor er de? - De er rejst.
Hvorhen?
- Undskyld. Tak, mr. Baxter. - Hvem er De?
Sabbioni. Drabsafdelingen.
De er her ikke.
Ja. Meget nydeligt.
Biskoppen venter mig. Jeg hedder John Baxter.
Javel. Han er optaget lige nu. Jeg skal sige, at De er her.
Er lægerapporterne klar?
Søster... Jeg skal ringe til England.
- Må jeg låne telefonen? - Udfyld denne formular.
Hallo? Ja, til England.
- Mrs Babbage? John Baxter. - Det er godt, De ringede.
Jeg har prøvet at ringe til Dem, men der har været fejl på linjen.
Johnny har det udmærket. Han vågnede i morges uden hovedpine.
Lægen har ladet ham stå op, og han er i fuldt sving.
Lægen tror ikke engang, at der var tale om hjernerystelse.
- Herligt. - Men de måtte observere for det.
Jeg tænker, at De gerne vil tale med Deres kone? Her kommer hun.
- Hej, skat. - Laura?
Lægen siger, at Johnny ikke fejler noget.
Han har bare en bule i panden. Har du det godt? Hvor er du?
- Hos Alberto. - Jeg tager flyet klokken ni.
Jeg ved ikke, hvornår det lander, men vi kan spise en sen middag.
- Jeg syntes, jeg så dig i Venedig. - Både Johnny og jeg har det fint.
Jeg syntes, jeg så dig her i dag, sammen med de der to kvinder.
Min ven, vær ikke bekymret. Jeg har flynummeret her.
- Laura, hvor er du? - I Porton.
Johnny og jeg har lige drukket te. Flyet lander klokken 11.
- Jeg tager lige en pen. - Jeg kommer direkte til Alberto.
Vi ses ved 11-tiden. Er det i orden?
Jeg elsker dig. Farvel.
- John, har du det godt? - Ja, fint. Undskyld mig, Alberto.
Der er nogle ting, som jeg... Må jeg låne telefonen?
- Jeg skulle også være taget hertil. - Vil De sige farvel til Johnny?
Vi har allerede sagt farvel.
- De to engelske søstre? - Det er op ad trappen der.
Wendy? Svar mig.
- Det er John Baxter, Lauras mand. - Hvor er Wendy?
- Aner det ikke. Jeg finder ud af det. - Jeg ved ikke, hvad her foregår.
Hvor er hendes søster?
- Hun er hos den britiske konsul. - Det var jo for flere timer siden.
Jeg kan ikke genkende dette rum. Jeg vil hjem på hotellet.
Det her er en politistation. Jeg vil ikke være her.
- Det var en misforståelse. - De hentede os på hotellet.
- Anholdt os og spurgte om Deres kone. - Jeg beklager virkelig.
- Jeg følger Dem hen til hotellet. - Må jeg tage...
...Deres arm?
Man kan ikke genkende lyden sådan et sted som her.
Vil De følge mig tilbage?
- Ikke mere bagage? - Nej.
Jeg elsker Venedig, fordi jeg kan gå så trygt her.
Lydene ændrer sig, når man kommer til en kanal...
...og ekkoet fra murene er så tydeligt.
- Min søster hader byen. - Det var en skam.
Hun siger, byen er som en gelérand, der er blevet til rest -
- efter en middag, og alle gæsterne er døde og borte.
Den skræmmer hende. For mange skygger.
Vi er der om lidt.
- Milton elskede byen. Vidste De det? - Nej.
Det her er ikke den rigtige vej, vel?
- Det er den forkerte vej. - Jeg skal tage Dem til signor Baxter.
Han er på politistationen. Det er denne vej.
Jeg prøver at få dem til at blive, men det gør de aldrig.
- De er meget vilde i Venedig. - Kan De lide katte, mr. Baxter?
Ja. Men de kan ikke lide mig.
Her er hotellet.
- Her er svingdøre. - Det husker jeg.
Det føles så trygt med en mand. Vi skiftede hotel -
- for der var nogle lyssky typer, og der var så snavset.
Pas på trinene.
Her er nøglen, mr. Baxter. Værelse 307.
Her er det.
- De sagde, du var gået. - Wendy, mr. Baxter tog sig af mig.
Hun havde været på politistationen ret længe, og jeg syntes...
- De fandt Deres kone? - Mordene og...
- Har vi lidt whisky til mr. Baxter? - Vi har Jessies små flasker.
- Vi rejser i morgen, Heather. - Har du taget fotografierne frem?
- Nej, tak. Bare et glas vand. - Jeg henter det. Sid ned, mr. Baxter.
Det er meget let at finde derhen.
Tak.
- Det ligner hende ikke særlig godt. - Det spiller ingen rolle.
Værsgo. Deres fotografi.
Tusind tak for hjælpen. Farvel.
- Du har forskellige strømper på. - Du lagde mit tøj frem.
- Laura kommer snart. Jeg må gå. - Lad mr. Baxter gå.
- Kan jeg gøre noget? - Nej, De kan gå. Vi klarer os.
Vent... vent! Hent ham tilbage!
Du må ikke lade ham gå.
Jeg beder dig, hent ham tilbage. Lad ham ikke gå.
Hent ham.
Hent ham tilbage!
Mr. Baxter?
- Er John her? - Kom, hurtigt!
Hvad er der?
- Mrs Baxter. Jeg fandt ham ikke. - Christine... jeg så Christine!
- Han gik. - De må finde ham og advare ham.
- De må advare ham. - Hvor gik han hen?
Hun sagde, De skulle forlade Venedig!
Vær forsigtig!
Laura! Mrs Baxter!
Kom her, hurtigt! Båden!
Nej, nej... båden!
Dit svin.
Det skal nok gå. Alting bliver godt. Jeg er din ven.
Jeg kommer.
Rolig.
Jeg er din ven.
Jeg vil ikke gøre dig fortræd.
Skat!
Laura!